Suomentanut Mentori
Millainen se tyttö oli?
Hän oli...
Punapää.
- Kuinka suuret jalat? - Mitä pitäisi vastata?
Haluan kuulla, millaista on olla jonkun kanssa.
Millaista on rakastaa ja saada vastakaikua.
Kuolemme paljon aiemmin kuin olin suunnitellut.
Haluan edes kuulla asiasta.
- Ettekö sinä ja Neilikka...? - Emme.
Hän oli vasta synnyttänyt.
- Eikä hän edes tarjonnut. - Jos olisi tarjonnut...
Olisitko suostunut? Olisitko rikkonut valasi?
Se onkin kiinnostavaa.
Valamme ei oikeastaan kiellä intiimiä suhdetta naisen kanssa.
- Mitä? - "En ota vaimoa." Se on selkeää tekstiä.
"En siitä lapsia." Tarkasti sanottu.
Vala ei kiellä minkään muun harrastamista.
Alliser vähät välittää tulkinnanvaraisuudesta.
Ei ole mitään tulkittavaa. Emme tehneet sitä.
Millaista se on?
Se...
Ensin on kaksi eri ihmistä.
Sitä on kietoutunut toisiinsa.
Hetken ajan sitä on yhtä.
- En ole mikään hiton runoilija. - Et tosiaan.
Ja siitä hyvästä sain nuolen sydämen liepeille.
- Meille kaikille on luvassa nuolia. - Totta.
He tekivät minulle jo pahimman mahdollisen.
Mene nukkumaan, Sam. Hoidan tämän vuoron.
- Olenko kertonut Sheilasta? - Olet.
Se oli ikimuistoinen yö. Olin tietysti reippaassa kännissä.
Hampaat olivat terävät, mutta se osasi käytellä niitä.
Se oli ihanan pehmeä.
Ei mikään tavallinen elukka.
Et sinä ole nussinut karhua.
En jaksa nyt miettiä keksittyjä panojuttujasi.
Haluan ajatella näitä nuolia uppoamassa varisten sydämiin.
- Voi olla pitkä odotus. - Hyvä. Ehdin tehdä enemmän nuolia.
He tekivät muurin maillemme ja sanoivat niitä omikseen.
Sitten he alkoivat jahdata meitä.
Tällä kertaa me jahtaamme heitä.
Pulputat tappamisesta, mutta toteutus uupuu.
Tapoin oman osani niissä kylissä. Ehkä enemmän kuin te muut.
Et tappanut sitä variksenpoikaa.
- Hän on varmaan jo kuollut. - Niinhän sinä sanot.
Jos ei, teen kaulakorun hänen killuttimistaan.
Puhut vain. Minä vähän luulen, -
että tarjoat hänelle punakarvaista tussuasi.
Sitäkö sinulla tekee mieli?
Mietitkö, miltä se maistuu?
Ehkä.
Jon Nietos on minun.
Jos joku yrittää tappaa hänet, hän saa nuolesta.
Kaljut kaverisi eivät ehdi pysäyttää minua.
Mikä ei voinut odottaa aamuun, Tarly?
- Mestari Aemon. Kuinka te... - Tiesin että se olet sinä?
Kuka muukaan tuhlaisi kynttilöitä lukemiseen keskellä yötä?
- Antakaa minun auttaa. - Ei tarvitse.
Tunnen tämän kirjaston kaikkein parhaiten.
Tuhansia kirjoja, mutta ei silmiä lukea.
Vanhuus on pullollaan ironiaa.
Et vastannut. Mitä luet?
- Mestari Faullin kirjoituksia. - Villeistä.
Mestari Faull ei päässyt lähellekään aitoa villiä.
Kirjoitukset villien teoista pitävät kutinsa.
Heidän jäljiltään selvinneet kertovat samoja asioita.
Kuvittele, mitä tarinoita villit kertovat meistä.
Lempi on velvollisuuden tuho.
Sanoin saman kerran Jonille. Kumpikaan teistä ei kuuntele.
Hylkäsit vartiopaikkasi ja tulit tänne lukemaan, -
mitä lemmityllesi on ehkä tehty.
- En rakasta häntä. - Kyllä rakastat.
Sen kuuli äänestäsi kun toit hänet luokseni.
- Muistan sen äänensävyn. Minäkin rakastin kerran. - Niinkö?
Osaat kuvitella kaikki kauhut, mitkä tyttöä ja lasta uhkasivat.
Onko niin vaikea kuvitella, että olin joskus kaltaisesi?
Anteeksi. En tarkoittanut niin.
Tiedätkö kuka olin ennen kuin tulin tänne?
Mikä minusta olisi voinut tulla?
Toki tiedät. Aemon Targaryenina tapasin monia tyttöjä.
Tuleva kuningas tapaa aina.
Jotkut tavoittelivat suosiotani liiemmin ujostelematta.
Muuan heistä onnistuikin. Olin kovin nuori.
Kuka tyttö oli?
Voisin kertoa hänestä kaiken.
Kuka hän oli, kuinka tapasimme, -
silmien värin, nenän muodon.
Näen hänet tässä edessäni.
Hän on todellisempi kuin sinä.
Voisimme tarinoida rakkaudesta koko yön.
Mennyttä on mukava muistella kuoleman uhatessa.
Mene nukkumaan, Tarly.
- En saa avata kenellekään. - He tappoivat kaikki.
Vain minä ja vauva selvisimme. He saattoivat seurata.
- En saa. - Jos he löytävät meidät...
- Pyp! Avaa portti! - En voi.
- Sam, sinäkö? - Niin.
- Thorne kielsi avaamasta. - Avaa se vitun portti, Pyp!
- Et ole ennen kironnut. - Alahan totutella.
Oletteko kunnossa?
Ei hätää. Tietysti noin rohkea poika pärjäsi.
- Se oli hirveää. - Olen pahoillani. Kuulin vasta palattuani.
En halua enää lähteä.
Sinua ei ajeta enää pois.
Mihin ikinä menetkin, minä tulen mukana.
Aika on koittanut.
Liikettä niveliin!
Haetaan seuraava lasti.
Siinä on kaikki öljy.
- Vai on heitä sata tuhatta? - Niin.
Sano pois vain.
Tunneli olisi pitänyt sulkea, ihan kuten ehdotit.
Se oli vaikea päätös.
Tiedätkö, mitä johtajuus tarkoittaa?
Joka ainoa pikkunilkki arvostelee johtajan päätöksiä.
Jos hän alkaa epäillä itseään, se on loppu.
Hänen, niiden nilkkien ja kaikkien loppu.
Tämä ei ole meidän loppumme.
Tehkää työnne ja ajakaa heidät tiehensä.
Sitten voit jatkaa vihaamistani ja minä saan toivoa, -
että se villihuora olisi ottanut sinut hengiltä.
Olette turvassa täällä. Käyn katsomassa kun voin.
- Jätätkö minut taas? - En.
Sinä menet ja me jäämme. Sanoit, että pysymme yhdessä.
- Ei sentään samassa huoneessa. - Mitä aiot tehdä siellä?
Aiotko taistella vapaita vastaan? Myyränkylässä he tappoivat kaikki.
En voi piileskellä kanssasi kun muut taistelevat.
Mikset? Meille sinusta olisi enemmän apua.
Olen Yövartion mies. Lupasin puolustaa Muuria.
Aion pitää lupaukseni, koska se on miehen työ.
Lupaa, ettet kuole.
Lupaan, etten kuole.
Villit ovat Muurin takana.
Meillä on aseet ja muut. Tämä on täydellinen paikka meille.
En ole koskaan heittänyt keihästä tai käyttänyt aitoa miekkaa.
En minä kuulu tänne.
- Eikö sinua pelota? - Tietysti pelottaa. Villit tulevat.
Jos pelkäät villejä, miten onnistuit tappamaan valkean kulkijan?
En tiennyt, että se kuolisi.
Minun oli pakko tehdä jotain. Se uhkasi Neilikkaa ja vauvaa.
Jos joku olisi silloin kysynyt nimeäni, en olisi tiennyt.
En ollut enää Samwell Tarly.
En ollut palvelusväkeä Yövartiosta tai Randyll Tarlyn poika.
En ollut yhtään mitään.
Siinä tilanteessa ei ole enää syytä pelätä.
- Nytkö kuitenkin pelottaa? - Niin, no...
Nyt minulla on siihen syy.
Suurin osa on ylhäällä. Alhaalla on vain parikymmentä.
- Kuinka korkeat seinät? - Pääsemme yli hujauksessa.
Nyt varikset hengiltä!
Tulkaa!
Jousimiehet, jänteelle!
- Käskin nuolet jänteelle! Tarkoittaako se virittämistä? - Ei!
- Tarkoittaako se ampumista? Aiotteko te kuolla tänään? - Ei!
Hyvä. Virittäkää!
Alhaalla!
- He hyökkäävät eteläportille! - Nytkö?
- Menen sinne. Slynt, anna käskyt. - Mitä?
Vittuako odotatte? Ampukaa!
Kuulitte kyllä! Ampukaa!
- Tapoitko yhden? - En.
Sam... Taidamme olla mennyttä.
Takuulla, jos et osu.
Veljet!
Tätä linnaa on puolustettu sadan sukupolven ajan.
Sitä ei ole koskaan vallattu, eikä vallata tänäänkään.
Ulkopuolella on thenniläisiä. He syövät uhrinsa.
- Haluatteko päätyä thenniläisen ruoaksi? - Ei!
Tänään me taistelemme. Aamulla Mustalinna on pystyssä!
Yövartio on pystyssä.
Käykää rinnalle!
Kurittomia, taidottomia. Tämä on pelkkä rosvojoukko.
Komensin Kuninkaansataman kaartia. He sentään tottelivat käskyjä.
- Heitä ei saa päästää portille! - Siinä on neljän tuuman tangot.
Eivät ne pidättele jättejä mammuttien selässä!
Ei jättiläisiä olekaan. Ne ovat satuolentoja.
Slynt, ser Alliser tarvitsee sinua alhaalla.
Olet hänen kokenein miehensä. Hän tarvitsee sinua.
Tarvitsee alhaalla? Niin...
Nuolet jänteelle!
Virittäkää!
Ampukaa!
- Kiipeämisessä kestää aamuun. - Mistä tiedät?
- Olen kivunnut saman matkan. - Heillä on suurempi hoppu.
Jänteelle!
Virittäkää!
Ampukaa!
Matalaksi!
Osuin yhtä sydämeen.
- Oliko hän viimeinen? - Ei...
Ei hätää.
Haen apua.
Mestari Aemon tulee. Hän hoitaa sinut kuntoon.
Nyt.
Ulompi portti ei kestä. Vie viisi miestä sisemmälle.
Pitäkää se meillä. Jos he pääsevät läpi...
Eivät pääse.
Hill ja Cooper, tulkaa. Te kolme, seuratkaa.
Vauhtia, laiskurit.
Öljyä.
Öljyä rampille!
Suojelkaa porttia!
Pitäkää se portti!
- Tarvitsemme lisää miehiä. - Sano Jonille. Hän määrää.
Mennään.
Nosta minut ylös!
Oliko nimesi Olly? Nosta minut ylös.
Kun annamme merkin, laske meidät takaisin. Kuulitko?
Etsi ase ja taistele.
Pois sieltä!
- Mitä sinä täällä teet? - Villit pääsivät sisäpuolelle.
Ser Alliser kaatui. Linna ei kestä enää kauaa.
Edd, anna käskyt.
Käyttäkää mammutteihin tulta ja kipuajiin viikatetta.
Tulkaa, veljet. Taisteluun!
Nautitaan viimeisestä illasta. Tulta munille!
Ampukaa!
Kuinka me tuon pysäytämme?
Jon käski pitää portin, ja sen me teemme!
- Äiti ja Isä, suojelkaa minua. - Täällä ei jumalia ole.
Täällä on vain me. Kuulitko?
Koittaa yö, ja vartioni alkaa. Se loppuu vasta kuolemaan.
En ota vaimoa, en omista maata, en siitä lapsia.
En kaipaa kruunua, en kunniaa. Elän ja kuolen vartiopaikalla.
Olen miekka pimeydessä, muurien vartija.
Olen ihmisten maailman kilpi.
Henkeni ja kunniani on Yövartion tänä ja seuraavina öinä!
- Sinä et mene tuonne. - Et voi suojella minua loputtomiin.
Piilopaikkoja ei ole, jos linna vallataan.
Tarvitsen sitä enemmän kuin sinua.
Sinua tarvitaan.
- Jon Nietos... - Älä puhu.
Muistatko sen luolan?
Olisi pitänyt jäädä sinne.
Menemme sinne vielä.
Et sinä tiedä mitään.
Pudottakaa viikate!
Nostakaa.
Luovuttivat tältä yöltä.
Älkää liikaa riemuitko.
Heitä on vieläkin tuhat jokaista meitä kohti.
Tormund, se on ohi.
Lopeta jo.
Lopetan tällä tavoin.
Kahlitkaa hänet. Kuulustelemme myöhemmin.
Olisi pitänyt heittää sinut alas Muurilta!
Niin olisi.
Minä tässä.
Minähän lupasin sinulle.
- Pidimme heidät poissa. - Yhden yön ajan.
- Tämä oli suuri voitto. - Niinkö muka?
Mance kokeili puolustuksiamme ja oli päästä läpi.
Hänellä on jättejä, mammutteja ja tuhatkertaisesti miehiä.
He iskevät illalla uudestaan.
Voimme pidätellä heitä tovin, mutta voittoon emme pysty.
- Mihin me menemme? - Etsimään Mancen.
Et sinä voi. Et ole saanut käskyä.
Ei ole ketään käskemässä.
Mance teki villeistä armeijan. Hän yhdisti sotivat heimot.
Jos Mance ei ole johtamassa, he käyvät toistensa kurkkuihin.
- Aiotko tappaa Mancen? - Yritän ainakin.
Et pääse lähellekään häntä. Ja vaikka onnistuisitkin...
He tappavat minut, niinkö? Jos en mene, kuolemme kuitenkin.
Eivät he pelkästään tapa sinua.
He keittävät ja nylkevät. Se kestää päiväkausia.
Totta, huono suunnitelma.
Mikä sinun suunnitelmasi on?
He pitivät portin.
Hae tänne apua.
Ruumiit pitää polttaa.
Nosta ulompi portti ja laske se heti mentyäni.
- Mitä nyt? - Lupasin Mormontille, etten enää hukkaa sitä.
Siltä varalta, etten tule takaisin.
Jon...
Tule takaisin.